Између година када океани прогуташе Атлантиду.
И пре успона синова Аријаса.
Постојаше незамисливо доба,
када су се сјајна краљевства простирала светом.
Тада дође мрачно царство Ашерона,
где су окрутни некроманти тражили тајне ускрснућа.
Они сковаше маску од костију краљева.
И пробудише њен бес чистом крвљу својих ћерки.
Маска дозва духове неизрецива зла, дајући им моћ,
коју ниједан смртник не би смео да поседује.
Ашерон покори цивилизовани свет.
Само варварска племена остадоше да им се одупру.
Маска бејаше уништена, а Ашерон паде.
Свако племе задржа по крхотину, како ниједан човек не би дошао у искушење,
склопити их и одвести свет, још једном, у хаос и уништење.
Комади су раштркани широм земље и остадоше скривени вековима.
Пророчанства говорише о човеку, који ће једног дана да покуша да склопи маску,
и владати светом.
Тако поче Хиборијанско доба.
Смртоносно и окрутно доба.
И тако дође дете...
Рођено у борби.
Фиала!
Фиала. Не причај, љубави моја. Не причај.
Видећу своје дете пре него што умрем.
Дај име свом сину. - Његово име је...
Конан.
<б>КОНАН ВАРВАРИН
СИМЕРИЈА
Када Симеријанац осећа жеђ, то је жеђ за крвљу.
Када осећа хладноћу, то је хладна челична оштрица.
Иако је храброст Симеријанца пролазна, он се никада не боји смрти.
Нити јој безглаво иде у сусрет.
Да би били симеријански ратник, морате поседовати лукавство и равнотежу.
Као и брзину и снагу.
Конане.
Дао сам ти задатке, дечаче. - Обавио сам их, оче.
Први који обиђе брда и врати читаво јаје
добиће право да се бори са ратницима.
Крома ми, дечаче, шта чекаш?
Враћамо се!
Конане!
Размакните се. Размакните се!
Дођи. Време је да искујеш мач.
Мач који кујемо биће твој једног дана.
Али пре него га понесеш, мораш да га разумеш.
Мач се мора савијати или ће се сломити.
Мора бити каљен.
Шта је најважније код ковања мача?
Ватра или лед? - Ватра.
Лед? - Јеси ли сигуран?
Ватра и лед.
Заједно. То је мистерија челика.
Пребрзо се крећеш, дечаче.
Не! Успори.
Пронађи своје упориште.
Доста!
Ниси спреман за овај мач.
Пуштај!
Оче! - Конане!
Умри!
Оче!
Варварине...
Није срамота клечати испред мене.
Сваки од ових великих ратника се одрекао своје земље
и заклео на верност мени.
Урадили су то јер знају да ћу ја једног дана постати бог.
Једног дана...
Други кланови Симерије ће се окупити због освете, а онда, био ти бог или не...
Пашћеш.
Знаш зашто сам овде.
Један комад маске недостаје.
Ти познајеш њену моћ. Дај ми га сада.
Или умри и ја ћу га сам пронаћи.
Дража ми је смрт.
Мој нос!
Умри!
Ово је твој син?
Свиђа ми се.
Дођи овамо, ћери моја.
Оче, осећам да је комадић близу.
Хоћеш ли је пронаћи за мене, Марика?
Варварине, син ти је прилично вешт.
Али и моја ћерка има таленте.
Нађи је, Марика. Симеријанци се не моле. Ово је њихова црква.
Ово обожавају. Биће овде!
Комадић! Пронашла је коштани комадић.
Мајка би ти се поносила.
Ремо, окупи људе.
Спали све. - Убићу га! - Не дечака, не још.
Не још? Види шта ми је урадио од лица.
Како да те казним, је ли?
Не бојиш се бола нити смрти.
Оче! Не, не!
Оче!
Горе од смрти, Симеријанче, зар не? Гледати сина како умире...
Јер те је волео.
Састављена је. Марика, на пола смо пута.
Када пронађемо чистокрвну...
Твоја мајка, моја вољена, ће се вратити.
Маска је састављена!
Конане, не можеш ме спасити.
Пусти ланац, дечаче. - Не бојим се умрети! - Ни ја.
Волим те, сине.
Не! Не!
Конан напусти Симерију.
И луташе крајевима света, убијајући, једући, преживљавајући.
Јуришајући на високе зидове Венаријума и тумарајући мрачним морима међу гусарима.
Али безимени човек који је поклао његово село и убио оца...
остаде скривен у сени. >
Ово су обични трговци робовима, Конане. Нису човек којег тражиш.
Зашто их нападати? - Ниједан човек не би требао живети у ланцима.
ЗИНГАРСКА РОБОВСКА КОЛОНИЈА
Померите се!
У борбу!
Останите и борите се, кукавички јебачи коза!
Идите. Слободне сте.
Идите. Ваши господари су мртви.
Више нисте робови. - Али узели сте нам сву храну.
Сво наше оружје. - Куда да идемо?
Једримо за Месантију!
МЕСАНТИЈА
Хајде!
Хајде, старче.
Победио сам.
Свеједно сам победио.
Када сам га први пут срео,
није био већи од тебе. Само жгољави пацовчић, који је џепарио по Замори.
Па чак и такав, он је био тај који је украо драгуљ Слоново срце,
и убио чаробњака Јару.
Жено! Донеси још медовине!
Стражо! Тамо и погледајте тамо.
Зашто те траже?
Не, стани. Не разумеш.
Одвешће нас обојицу у затвор ако ме не пустиш.
Можда ја желим да идем у затвор. Ти узми оног у средини.
Ја? - Ти! - Ја ћу њега.
Твој сам заробљеник.
Смирен си за некога ко ће ускоро умрети.
Крени!
Где је капетан? - Брдски мајмун зна причати.
Капетан је тренутно заузет.
Не брини, сви ће добити своју прилику.
Где је капетан страже? - Врата су затворена изнутра.
Отвориће их само мени.
Стража! Врата!
Сећаш ли ме се? - Ко си ти? - Ја сам онај који те је улепшао.
Где је човек који ми је убио оца? - Мислиш на Калара Зума?
Краљ? Не.
Мој народ је побио обични разбојник, а не краљ. - Тада је био разбојник.
Сада је легенда, сенолорд.
Сенолорд?
Причај...
И нећу да те убијем.
Знаш ли за Забрањену шуму?
Тамо нема ништа осим лешева и животиња које се хране њима.
Чак и у овом тренутку, Калар води своје легије кроз маглу.
Још. - Није довољно.
Стани! Знам да је шума велика, али он мора да се врати у своју тврђаву у Кор Калби.
Вратиће се кроз шаипурски кланац.
То је савршено место за заседу. - Шта Калар тражи тамо?
Са својом је ћерком вештицом. Траже младу девојку.
Чистокрвну. - Наводиш ли ме у замку? - Не.
Не бих ти лагао. Он је луд.
Опседнут је ахеронском магијом. Више му нисам одан.
Онда, северњаче, ја сам обавио свој део договора.
Да.
Митре ми. Шта то радиш?
Наздрављам нашој погодби!
Северњаче, чекај ме.
Затвореници Месантије! Кључ ваше слободе
лежи у стомаку вашег капетана.
Дао си ми реч. Заклео си се да ћеш да ме поштедиш.
Рекао сам да нећу ја да те убијем.
Ослободите се.
Северњаче, ја сам Ела-Шан.
Можда си чуо за мене? Нема браве коју не могу да обијем,
нити тврђаве у коју не могу да уђем.
Ако икада будеш довољно луд да гониш овог човека у Кор Калбу,
дођи да ме посетиш у Аргалону да могу да те одвратим од тога.
Тамо питај било кога за Ела-Шана.
ШАИПУРСКИ МАНАСТИР
Шта видите у мојој будућности, поглавару Фасир? - Нејасно је.
Видим путовање.
Мушкарца... Који прелази песак...
Витеза?
Ратника.
Ваши путеви ће се укрстити.
Он ћете одвести кући, у твоје родно место.
Је ли то све што видите, поглавару?
Чистокрвна је близу. Осећам је у ваздуху.
У Месантији ће бити нереди данима захваљујући теби.
Калар Зум.
Молим? - То је име човека који ми је убио оца.
Зум? Знаш ли ко је он?
Речено ми је да је он анђео смрти.
Вечерас крећем у Шаипур за њим.
Можемо да идемо само до залива, близу шаипурске предстраже.
Можете ли ме сачекати тамо? - Чекати?
Нисам ти ја слушкиња. Идем са тобом.
Не овај пут, Артусе. Ово је нешто што морам сам да урадим.
Идите на Северну капију! Идите, идите!
Чуле сте поглавара. Идите! Идите!
Дођи. Пођи са мном.
Улази у кочију! - Не! Желим да останем и браним наш дом.
За добробит свог народа мораш да напустиш ово место и одеш свештеницима Хирканије.
То је твоја дужност. Не оклевај и не чекај.
Не желим да вас напустим. - Верујеш ли ми, Тамара?
Својим животом. Свиме што имам. - Онда ништа више не питај и уради како кажем.
Не допустите да ико побегне!
Зум.
Ко си ти?
Где је Калар? - Ко је Калар?
Одмакни се, северњаче. Та жена је власништво Калара Зума.
Сада је моје власништво.
Немаш права на њу.
Немам, али имам право на тебе. - А које је то право?
Смрт.
Ко си ти?
Када се бориш против Симеријанца, чак и дечака,
боље ти је да га убијеш. - Побио сам стотине Симеријанаца.
Да, цело село.
Али ја нисам изгорео у ковачници мог оца.
Бежи од мене и срушићу планине да те нађем.
Пратићу те до пакла.
Жено! Долази овамо.
Рекох, долази овамо!
Која од вас је чистокрвна?
Она која је открије ће да живи.
А ти миришеш...
Јеси ли ти... Она коју тражим?
Да ли би могла да будеш ти?
Ниједна од њих није чиста.
Знаш по кога сам дошао.
Зашто патити због ње?
Нико од древне крвне лозе није преостао.
Ако је то тачно, реци ми онда зашто сте ти и ови свештеници,
изабрали да се кријете овде попут штеточина хиљадама година?
Ми овде живимо у миру.
Немамо богатства и не водимо рат. Ценимо живот.
Цените живот?
Заборавио си шта се десило у шумама Офира?
Када су сви народи Хиборије ловили жену као да је животиња?
Када смо ја и моја ћерка били присиљени
гледати Маливу, моју невину жену,
разапету на точак и запаљену?
Не. Оно што ви цените је смрт.
Овдашњи свештеници немају никакве везе са њеном смрћу.
Где је чистокрвна?
Не бој се, оче.
Он ће ми рећи своје тајне.
Сви ми они кажу своје тајне.
Твоја узалудна потрага за тајнама Ашерона
је жудња за моћи, а не за љубави према животу.
Твоја невина жена је хтела да пороби целу Хиборију својом магијом.
Заслужила је да гори.
Ти никада нећеш владати, а Малива...
Никада више неће устати.
Умри! Умри!
Умри!
Господару мој, Ремо тражи ону која је побегла.
Она је чистокрвна.
Ремо ће је ухватити за мене.
Силази.
Мој поглавар је рекао да ћу те срести.
Рекао је да ће нам се путеви укрстити.
Ти си она коју Калар Зум тражи? - Не знам ништа о томе.
Његови људи су те прогањали. - Напали су наш самостан.
Хоћеш ли ме отпратити до Хирканије?
Сачекаћемо Калара. - Ми?
Не постојимо ми. Ја ћу отићи у Хирканију како ми је наложио поглавар.
Рекао сам да ћемо сачекати.
Ја сам рекла да идем у Хирканију.
Зашто морам бити завезана? - Ћути и ради шта ти се каже.
Шта ћеш да му урадиш?
Сачекаћу да се пробуди.
Хоћу да га гледам у очи док га будем убијао.
Имаш ли име? - Зовем се Тамара Амалиа Јорви Карашан.
А твоје је? - Конан.
Конан?
То је све? - Колико ми имена треба?
Зашто би ме спасио, а онда завезао?
Калара је тешко пронаћи.
Ако те поседујем, он мора доћи мени.
Поседујеш? Ја нисам твоје власништво. - Иди на спавање.
Ја не примам наређења ниједног човека. Ја сам свештеница,
из шаипурског реда.
Мој народ никада не би ухватио неко попут тебе када...
Шта је? - Мирна буди.
Још нема вести од Рема и његових извиђача?
У зору, Ремо ће је довести овамо.
Никада ме није разочарао.
Награда је близу, оче.
Ускоро не само да ћеш имати маску, већ и крв да је напуниш.
Марика, твоја мајка је жудела за магијом Ашерона.
Замисли какве ће тајне донети из краљевства мртвих.
Замисли како ћу несавладив постати када поново буде уз мене?
Оче...
Ако је девојка изгубљена, ритуал ће пропасти.
Неће пропасти.
Ако се то деси... - Неће!
Твоја мајка ће ми се вратити.
Моје моћи јачају у мени.
Крв моје мајке тече у мени.
Могу да ти помогнем да откријеш тајне Ашерона,
баш као што је она. Могу све да их натерам да клече за тебе,
баш као што ја сада клечим пред тобом.
Марика, налик си својој мајци...
на толико начина...
Али ти ниси она.
Пиј.
Реци ми истину овај пут. Зашто те Калар жели?
Ја сам обична свештеница. Не вредим ратном вођи.
Лаже!
Због њене крви. Њена крв је посебна. Она је последња из крвне лозе Ашерона.
Чекај! Немој да га још убијеш.
Грешиш. Та крвна лоза се окончала пре хиљаду година. - Лажеш, дрољо!
Сада можеш да га убијеш. - Немој, молим те.
За њу ти могу набавити краљеву откупнину. Истина је.
Већ двадесет година Калар трага за чистокрвним потомком.
Онда ћемо сачекати Калара.
Он неће доћи овим путем. Биће у шаипурском кланцу, где ће чекати мене.
Могу да ти покажем.
Хајде!
Видиш? Говорим истину.
Ако желиш, он ће да ти да твоју тежину у злату за ову жену.
Ја ћу све да средим. Пренећу поруку.
Пренећеш.
Ремо се вратио.
Шта пише?
Шаипурска предстража. Подне. Дођи сам.
Њено је.
ПРЕДСТРАЖА У ШАИПУРСКОМ ЗАЛИВУ
Одважан си, северњаче.
Дивим се храбрости, чак и блесавој.
Твоја награда. - Не желим твоје злато.
Не? Шта онда?
Желим твоју главу. - Наравно да желиш.
Убите га и доведите ми чистокрвну.
Конане!
Хајде.
Ко си ти? - Оставио си ме да гледам оца како умире.
Симеријанац?
То ти је била прилика, дечаче. Нећеш да добијеш другу.
Не би ли те се отац стидео?
Хајде!
Дечаче!
Трчи!
Не!
Митре ми, скачите!
Имао сам га.
Артусе, имао сам га.
Богови су окрутни. - До ђавола са боговима!
Ово није њихово дело.
Ја сам тај који је подбацио. - Јесу ли приче које причају истините?
Је ли имао очи црвене као ватра? И кожу од златних крљушти?
Он је само човек. - Онда је он тај који је подбацио.
Заправо, ти си можда једини човек у Хиборији
који се борио против Калар Зума и преживео. - Морам на обалу да га нађем.
Након што одем, мораш је одвести негде на сигурно.
Спасила ми је живот.
И због тога има моју оданост. - Онда има и моју.
Твој пријатељ је шармантан човек. - Већина људи прво проба мајчино млеко.
Он је прво пробао мајчино крв.
Рођен је у борби. - Значи, зна само да убија?
Не, он има срце краља.
Оданост пса гонича.
Варвари су можда ратници, али они не жртвују,
своју децу нити поробљавају своје савезнике
као што то раде свештеници и принчеви цивилизованог света.
Што се тиче његових манира... - Изгледаш као курва.
Да, и изгледа да сам ја једина жена коју су упознао да то није.
Симеријанске жене се облаче као ратници.
Дај јој оружје и оклоп.
Мислим да му се свиђаш.
Будите се! Будите се!
Сви људи на палубу!
Колико је Симеријанаца погинуло од оштрице тог мача?
Није лоше.
Збогом, добри пријатељу. - Богови дали да нађеш оно што тражиш, Конане.
Изгледа да је наш пријатељ заборавио мапу обале.
Требала би му је однети и поздравити се.
Крећемо у зору. Немој каснити.
Требала би се вратити на брод.
Јеси ли се икада питао служе ли наша дела неком плану?
Некој сврси одређеној од богова?
Или смо сви осуђени само на хаос и уништење?
Не знам и не интересује ме.
Живим, волим, убијам.
И задовољан сам.
Збогом.
Конане!
КОР КАЛБА
Неухватљива... Добродошла. - Погрешио си.
Ја нисам та коју тражиш.
Она је.
Чистокрвни потомак некроманта Ашерона.
АРГАЛОН, ГРАД ЛОПОВА
Тражим лопова. - Аргалон је град лопова.
Тражим лопова по имену Ела- Шан.
Ко си ти да питаш, варварине?
Одступите, будале!
Кажу да ћете распорити као рибу.
Дугујем свој живот овом човеку.
Е па, Ела-Шане, имаш прилику да се искупиш.
Дођи.
Ово је лудо. Упасти у Каларову тврђаву
је попут крађе јаја испод успаваног змаја.
Зашто желиш да уђеш?
Унутра је једна жена.
Мора да је права лепотица.
Моја мајка је носила ту хаљину на дан свог венчања.
То ти ласка.
Ја нисам твоја мајка. - Ниси.
Али ћеш да будеш.
Замисли да је твоје тело посуда, а твоја душа је вода која је пуни.
Када твоја крв нахрани маску, мој отац ћете испразнити.
Онда се радујем смрти.
Твоја смрћ најавити ново доба Ашерона.
Духови које позовем ће отопити месо са костију краљева,
а моја жена ће ме учинити богом и бацићемо све ривале у океане крви.
Молим те, преклињем те последњи пут. Не ради ово.
Вратимо се.
Идемо.
Да ли знаш да сам срела твог варварина када је био дечак?
Да сам му узела овај мач.
Речено ми је да је симеријански челик оштрији и тврђи од других.
Да је бол једнака задовољству када реже.
Знам да те је задовољио.
То је била последња капија.
Рекао сам ти, видиш? Рекао сам ти да те могу увести.
Гозба за мој мач. - Не! Гозба за становника!
Пази! - Не!
Конане! Конане, пази!
Срање.
Вади ме одавде! - Искористи кључеве! - Не могу. Испали су ми.
Онда обиј браву. - Чиме?
Конане, упомоћ!
Пази се. Пази се!
Пожури! Пожури!
Помози ми!
Умрећу. Умрећу!
Вриштиш као жена.
Мислим да је овамо... Сачекај ме.
Воде је у Пећину лобање.
Не видим више брава.
Твој дуг је отплаћен.
Збогом.
Ако ти икада поново затребам, знаш где можеш да ме нађеш.
Како је победнички варварски мач разбио маску,
тако ће је савладани варварски мач оживети.
Чиста крв.
Гледајте!
У очајању.
Свог новог господара.
Малива, краљице моја.
Чуј мој зов!
Варварине, не свиђаш ми се више.
Одскочи!
Дижи се! Сакриј се!
Имао си своју прилику, Каларе. Другу нећеш добити.
Њушим те.
Конане!
Варварине, закаснио си.
Она припада мени.
Умри!
Убићу те мачем твог оца.
Ти ниси вредан мача мог оца!
Дођи.
Хајде.
Иди! Иди!
Варварине! Долазим по тебе!
Малива!
Дозивам те овде.
Не!
Његова вештица ме опседа. Не могу јој се одупрети.
Пусти ме, Конане. Молим те.
Још једном, симеријански дечачић држи ланац. - Пусти ме!
Пусти ме!
Дечаче, није срамотно клечати преда мном. - Конане, молим те.
Она ће вечно да живи. - Пусти ланац. Пусти ланац, Конане.
Хоћеш ли допустити да још једно умре уместо тебе?
Као твој отац. - Пусти ме.
Упозорио сам га да ћу једног дана...
Постати бог.
А мој отац те је упозорио, био ти бог или не...
Пусти ме! - Пашћеш!
Малива!
Хвала ти што си ме довео кући.
Знам да мораш да идеш... - Живи добро, Тамара.
До поновог сусрета.
Мач који кујемо биће твој једног дана.
Али пре него што га понесеш, мораш да га разумеш.
Превод Намелесс Оне Обрада на српски: слаксм; поднаписи.нет